Хуан Рамон Хименес
Елегия

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1978

chitanka.info

О, печална, разбита талига,

трополиш ти безспир в паметта

В един кът на душата се гуши

тихо както тогава сърцето.

Твойта чиста сълза, о зорнице,

свети в тъмното все тъй голяма,

затрептяла над хълма задрямал

и зелените кротки полета.

Бе зелено небето дълбоко

и се будеше друмът тогава,

напоен със ухания свежи

на сено, на пшеница и лято,

воденицата бъбреше вечно,

буден пееше някъде славей,

руменееше чистото, свежо,

снежнобяло чело на зората.

И в душата ми спомен се ражда,

блясват сълзи и вдига пердето

пак ръката моминска позната

при шума на талигата стара…

Виждам пак под луната изгряла

да синее самотно шосето

и усещам на моите устни

пак целувките нейни да парят.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.